Ved nogen hvad dette møde handler om?
Jeg håber, det er vigtigt. Jeg oversatte kileskriftspladerne, vi fandt på P30-255.
Jeg skal blive færdig med at rekalibrere MALP-sensorerne
til langtids-overvågning på P5X-3D7.
Jeg blev ikke færdig med min kelno'reem.
Jeg skulle lige til noget vigtigt.
Godt, folkens. Bliv siddende.
Vi har en situation på ærmerne.
Tidligt i morges omtrent klokken 0400,
modtog basens omstilling det føIgende opkald.
Hallo. Dette er en besked til oberst Jack O'Neill
og hvem der måtte lytte med.
Jeg ved, at opkaldet overvåges, men det er ikke værd at spore det.
Jeg ringer fra en telefonboks i Butte, Montana. Jeg er over alle bjerge,
før jeres hold kan nå frem. I har ikke med en amatør at gøre.
Jeg kender alt til Roswell og Kennedy-mørklægningen og...
Han fortsætter i den dur et stykke tid.
..og CIA-godkendt mikrobølgechikane...
Noget af et stykke tid.
..og firbensfolkene,
men ingen af dem tåler sammenligning med din lille hemmelighed, oberst.
Jeg taler om en stor, cirkelformet genstand,som blev fundet i Egypten,
og som for tiden befinder sig i en missilsilo under Cheyenne-bjerget.
Jeg tror, I kalder det Stargaten.
Nu da jeg har din opmærksomhed, vil jeg gerne mødes med dig.
I morgen, kl 11, i den nye Cloverleaf restaurant i Billings.
Og, oberst... kom alene.
Interessant.
Det lader til, at der har været sikkerhedsbrud.
Jeg vil vide, hvem han er. Jeg vil vide, hvor han har sine oplysninger fra,
og jeg vil vide, hvem han har talt med.
Der er afgang om en halv time.
INGEN VEJ TILBAGE
Oberst O'Neill?
- Ja. - Undskyld forsinkelsen. Jeg blev skygget.
- Er du sikker? - Ja. Men vær ikke urolig.
- Jeg rystede dem af mig. - Meget professionelt.
- Hvad hedder du? - Du kan kalde mig Martin.
OK, Martin. Hvad drejer det sig om?
Hvis ikke det gør noget, før vi begynder...
Vil jeg lige tjekke dig for radiosendere.
Fint.
Du er okay.
Du må forstå, at en mand i min stilling må tage forholdsregler.
Ja. Man ved aldrig, hvem der lytter.
Præcis. Jeg ved ikke om dig, men jeg føler altid, at jeg bliver iagttaget.
Kom nu til sagen, Martin. Hvad er der los?
- Det ved du lige så vel som jeg, oberst. - Det gør jeg ikke.
Sådan. Hvis han har kørekort, burde vi kunne finde ham.
Jeg har aldrig overvåget nogen. Skal vi ikke have wienerbrød eller sådan noget?
Et tophemmeligt statsligt program,
der omfatter øjeblikkelig rejse til andre solsystemer
ved hjælp af et apparat, der omtales som en Stargate.
Det lyder som en god idé til en tv-serie. Hvis man altså er interesseret i den slags.
Ingen lege, oberst. Hvis det ikke er sandt, hvorfor kom du så hele vejen?
OK. Sandheden.
Der findes et hemmeligt statsligt program, som kaldes Stargate-projektet.
- Det vidste jeg. - Men det har intet med rumfærd at gøre.
Hvad har det med at gøre?
Magneter.
- Hvad fanden skal det betyde? - Jeg har allerede sagt for meget.
- Du tager det ikke alvorligt. - Nej, jeg gør ej.
- Jeg har brug for hjælp. - Hvorfor? Hvad er...
Jeg skal gå gennem Stargaten.
- Marty, jeg kan ikke... - Nej. Det er mit alvor.
Jeg er blevet klar over, at jeg ikke hører til her.
I lang tid var jeg besat af rumvæsen-sammensværgelser.
Korncirkler, kvæglemlæstelser, Apollo-tilsløringen...
Jeg troede, månelandingerne var fup.
Nej. Det var en historie, staten fandt på,
for at aflede opmærksomhed fra den virkelige tilsløring. Det ved alle.
En dag fandt jeg et chatrum på internettet om sammensværgelser,
og de talte om noget, de kaldte Stargate.
Det meste var vildledning, men ordet "Stargate" bed sig fast.
Det udløste, hvad jeg siden indså, var et undertrykt minde.
Ser du, oberst O'Neill, jeg er ikke kun interesseret i det ydre rum.
Jeg er fra det ydre rum.
Må jeg bede om regningen?
Vi har noget.
Det er ham. Martin Lloyd.
Brunt hår, brune øjne.
Han er straffet. Han blev anholdt for at protestere uden for en tv-station.
Han påstod, at subliminale reklamer kontrollerede hans tanker.
- Har du en adresse? - Åh, ja.
Jeg kunne få recepten på hans briller, hvis jeg ville.
- Tror du mig ikke? Jeg er et rumvæsen. - Du ser meget menneskelig ud for mig.
Nej. Jeg tror, at folk blev taget fra Jorden for tusinder af år siden.
Måske som en del af et eksperiment, måske som slaver... hvem ved?
Sagen er, at der er civilisationer deroppe,
som nedstammer fra de oprindelige mennesker.
- Det er tossesnak. - Vil du have beviser?
Jeg kan give dig beviser. Jeg kan vise dig mit skib.
Marty, jeg er en travl mand,
og du fremstår ikke som nogen stor trussel mod statssikkerheden...
VI HAR HANS ADRESSE. HOLD HAM HEN
Men, som du ved, gør grundighed ingen skade.
Så...
vis mig det.
Det er bag den næste bakkekam.
Det meste af skibet er begravet, men jeg ved nøjagtig, hvor det er.
Marty, hvorfor tror du, du kan betro mig alt dette?
Jeg kan ikke forklare det, oberst. Jeg har det bare på fornemmelsen.
Ligesom... vi har noget til fælles.
Det er meget smigrende. Men jeg er ikke noget rumvæsen.
Det ved jeg godt. Det er noget andet.
Heroppe.
- Det er her. - Rart sted.
Goddag?
Åh, mand.
Jeg tror ikke, vi behøver bekymre os om den fyr.
Bortset fra, at han er temmelig tæt på sandheden.
Han ser bekendt ud.
Våbenet er tilsyneladende ukampdygtigt.
Åh, se her.
Sam, se engang her.
Det er noget af en samling.
Beroligende midler, antidepressive midler, antipsykotiske...
Han blev vist behandlet for en række psykiatriske problemer.
Ja. Hvorfor overrasker det mig ikke?
Marty, vi har gået omkring i en halv time.
Jeg forstår det ikke. Lysningen, hvor jeg landede, skulle være her et sted.
Hvordan kan man miste et rumskib?
Min hukommelse er ikke så god. Nogle gange bliver jeg lidt forvirret.
- Jeg tror, det kan være medicinen. - Sikkert.
Hør. Jeg går tilbage til bilen.
Nej, vent. Du kan ikke. Bliv. Den er her et sted. Det ved jeg.
Hør, Marty. Der er ikke noget rumskib. Du er ikke noget rumvæsen.
- Du forstår det ikke. - Det siger folk tit.
Kom nu. Jeg kører dig tilbage til byen.
- Fandt du noget? - Ja. Det er en dagbog. Se engang.
"12. april. Nogen har rodet i mit affald. Mistænker CIA."
"2. maj. Kam mangler. Mistænker, at CIA stjal den, for at få genetisk identifikation."
"26. juni. Kam fundet bag kommode. Smed den væk i tilfælde af sabotage."
"Købte ny kam, 39 cents hos Shop-More."
Det er et komplet tidsspilde. Fyren har paranoide vrangforestillinger.
Hvad har vi?
Aktivitet i huset.
Martin har vist besøg.
Det er ikke alt. Se den store fyr. Se, hvad der sker ved varmescanning.
Afgjort ikke menneskelig.
- Kom ind. - Sir.
Jeg har resultaterne fra prøverne af lægemidlerne fra Martins hus.
- Det var hurtigt. - En foreløbig analyse gjort i Montana.
- Der er visse usædvanligheder. - Hvilket vil sige?
Der var flere uidentificerbare kemikalier.
Jeg tror, nogen måske har manipuleret medicinen.
- Med hvilket formål? - Det kan jeg ikke sige.
Så vidt vi kan se, kan medicinen være årsagen til hans vrangforestillinger.
- Jeg vil nævne det til oberst O'Neill. - Psykiaterens navn er på etiketten.
Dit telefonopkald pirrede min nysgerrighed.
Jeg får sjældent forespørgsler fra militæret.
Det angår en af deres patienter. En vis Martin Lloyd.
Jaså. I forstår selvfølgelig, at jeg er underlagt tavshedspligt,
og derfor ikke kan diskutere mine klienter.
Det er et spørgsmål om statssikkerhed, Dr Tanner.
I det tilfælde gælder der ingen tavshedspligt.
Statssikkerhed og Martin? Det er ikke til at tro på.
Hvorfor siger du det?
Lad os udtrykke det sådan. Folk som Martin kompenserer nogle gange
for følelsen af ubetydelighed ved at opfinde sindrige fantasier,
hvor de er i centrum og fokus for al opmærksomhed.
Disse folk prøver ofte at inddrage andre i deres vrangforestillinger.
Det er, hvad der er sket her.
Oberst O'Neill? Er du derinde?
- Martin? - Jeg må se dig.
Godt at du er her. Du har ingen anelse om, hvad...
- Hvem er det? - Min ven. Murray.
- Stoler du på ham? - Åh, ja.
- Så er det vel sikkert nok. - Godt. Godt, du har det bekvemt.
Vil du ikke vide, hvordan jeg fandt dig?
OK.
I din bil bemærkede jeg, at der var et kort fra Sleep-rite motelkæden.
- Jeg tjekkede alle i byen. - Der er to.
Det overrasker mig, at en mand i din stilling ikke tog forholdsregler.
Marty, jeg er ikke hemmelig agent.
Du tror, jeg opfinder det hele. Se en gang her.
- Ja. Nu hænger det hele sammen. - Jeg stillede den mod min dør indefra.
Da jeg kom hjem, var den på gulvet, hvilket betyder, at nogen har været der.
Hvis du lænede den op mod døren indefra, hvordan kom du så selv ud?
Gennem vinduet. Tror du, jeg er dum nok til at gå ud af min egen gadedør?
- Så du efterlod vinduet ulåst? - Ja. Men jeg lagde et hår.
- Hvis det var væk, da jeg kom tilbage... - Marty...
Sagen er, at nogen har været der! De er efter mig.
Du må hjælpe mig. Tiden løber ud.
- Hvad vil du have? - Jeg vil hjem.
Du må tage mig gennem Stargaten.
Martin fantaserer måske, men der er stadig ubesvarede spørgsmål.
- Såsom? - Han tager en del medicin.
- Ikke mere end nødvendigt. - Doxepin, haloperidol,
- perphenazin, lithium, Valium... - Major, vær så venlig.
Jeg har ikke tid til at diskutere psykofarmakologiens fortrin.
Samtalen er forbi.
Dr Tanner, vi fik prøver på Martins medicin og foretog en analyse.
Medicinen er åbenbart blevet blandet med ubestemmelige kemikalier.
- Det er absurd. Det må være en fejl. - Prøverne var meget grundige.
Jeg skriver bare recepter. Jeg fremstiller ikke lægemidlerne.
Vi anklager dig ikke for noget. Vi leder bare efter svar.
I forstår vel, at denne undersøgelse kun vil styrke Martins paranoia.
Vi har intet valg.
Og vi vil nå til bunds i dette her, med eller uden din hjælp.
Jeg ved ikke, hvad jeg ellers kan sige.
Har han venner eller slægtninge, vi kan kontakte? Er der andre?
Her er adressen på hans arbejdsplads.
Mere kan jeg ikke gøre for jer.
Jeg vidste, det ville komme hertil. De vil foretage prøver på mig,
og så dissekere mig som et af de biologiforsøg i skolen.
- Marty, slap af. - Jeg vil hjem.
Sæt dig!
Du må slappe af. Ingen vil gøre dig noget. Det lover jeg.
Hvis, og det er et stort hvis, den tingest findes,
hvorfor tror du, at din vej hjem er gennem denne Stargate?
Det ved jeg ikke. Jeg får idéer. Glimt.
Det er faktisk lidt forvirrende. Jeg ved ikke engang, hvorfor jeg vil af sted.
Det er bare en fornemmelse. Som om jeg er nogen der.
Som om, der er noget vigtigt for mig at gøre der.
Vigtigere end noget, jeg har at gøre her.
Må jeg bede om et glas vand?
Ja.
Lad mig se dem.
Du skulle tage lidt mindre af dem.
- Men... - Bare et stykke tid. Tro mig.
- Hvad med symbolerne? - Hvilke symboler?
Det er en af de ting, jeg ser i glimtene. Der er syv af dem.
Jeg skrev det ned.
Hallo?
- Er det stedet? - Ja.
Det er den adresse, han gav os.
Det ligner ingens arbejdsplads. Her er slet ingen.
Bortset fra fyrene med pistoler.
Har jeg ingen rettigheder, bare fordi jeg er fra en anden planet?
Dækker Genèvekonventionen ikke væsener fra det ydre rum?
Det må jeg huske at slå op på internettet.
Carter tager ikke sin telefon.
- Skulle de ikke have kontaktet os? - Jep.
Jeg tror det ville være en god idé, hvis jeg tog noget af min medicin nu.
- Det tror jeg ikke. - Hvis jeg ikke tager den i lang tid,
har jeg det med at blive lidt nervøs.
Det gør jeg altså.
Marty, sæt dig ned.
Lad os tale om de symboler.
- De betyder noget, gør de ikke? - Du må tænke dig grundigt om.
- Hvor så du dem? - Jeg har visioner.
Jeg ved ikke, hvor de kommer fra.
Måske har det noget at gøre med min implantation.
- Hvad behager? - De satte en implantation i mit hoved.
Jeg troede altid, de sendte signaler til mig.
Hvem hentyder du til?
Dem, du ved nok. Den hemmelige regering.
Den Ny Verdensorden. Sorte helikoptere, underjordiske baser...
- Læser I ikke aviser? - Marty, for Guds skyld.
Min neurolog troede heller ikke på mig.
Men det er kun, fordi sonden er så lille, at den ikke kan ses med normal røntgen.
Vi når ingen vegne.
Jeg vil lede efter Carter og Daniel. Hold øje med ham.
Hvor tager du hen?
Murray...
Lad os gøre det enkelt for jer.
- Hvem er I? - Hvem er I?
Fyrene med pistolerne, hvilket betyder, at I besvarer vore spørgsmål.
Så, én gang til: Hvem er I?
Jeg er Dr Daniel Jackson. Det er major Samantha Carter.
- Vi er fra luftvåbenet. - Hvad laver I her?
Det er fortrolige oplysninger.
- Hvad kender I til Martin Lloyd? - Har aldrig hørt om ham.
I udførte en lovstridig gennemsøgning af hans hjem.
Nej, det gjorde vi ikke.
Hvem er I så? CIA? NID?
Hvad kender I til Martin Lloyd?
DR PETER TANNER, PSYKIATER
HALSHUGGET RUMVÆSEN FUNDET PÅ TOPLØS BAR
- Må jeg komme ud nu? - Nej.
Psykiaterens kontor var helt tomt, som om der aldrig havde været nogen.
- Hvad så nu, O'Neill? - Jeg har sat folk på sagen.
- Hvor er Marty? - Han insisterede på at tage medicinen.
Murray? Undskyld, at jeg forsøgte at bide dig. Det var over stregen.
Jeg spekulerede på, om jeg måske måtte komme ud nu?
Ellers kan jeg bare blive her. Det er helt fint.
Jeg bliver bare en smule svimmel.
Jeg forstår ikke. Hvordan får en tosse, som ham fat i et sæt gatekoordinater?
Marty?
Martin. Er alt i orden?
Åh, lort.
Kom nu, Marty.
Ved eftertanke skulle vi måske have givet ham medicinen, O'Neill.
Oberst...
Jeg husker, hvor mit skib er.
Vi ved, I var i Martins hus, for vi har jer på video.
Hvad kan I fortælle os om ham?
- Han er psykiatrisk patient. - Det ved vi godt.
- Vi ved også, at han ikke er fra egnen. - Ikke fra Montana?
Jeg tror godt, I ved, hvad jeg mener.
Vi skulle være drejet til venstre ved slugtens bund snarere end til højre.
Tror du nu på Martin og hans rumskib?
Nej. Men det er det bedste spor, vi har til Carter og Daniel.
Efter dig, Murray.
Det er her!
Jeg sagde det jo. Det er lysningen.
Skibet er her et sted, men husk at det meste er begravet,
så hold øjnene åbne og træd varsomt.
Der er det.
Jeg vidste det var her. Jeg vidste det. Jeg er ikke tosset.
Genstanden er lavet af et ikke-jordisk materiale.
Vi har groft fastslået størrelsen og formen med sonar.
Og jeg har forbedret billedet ved at ekstrapolere fra den udsatte del.
Det burde se omtrent sådan her ud. Det er omtrent 16 gange 10 fod.
Det passer ikke.
Det er for småt. Det kan ikke være mit skib.
- Er der et andet skib derude? - Kunne det være en redningskapsel?
Det er, hvad det er.
Noget må være gået galt.
Vi rømmede skibet og kom ned i kapslen.
Vi? Er der flere af jer?
- Hvor mange flere? - Jeg er ikke sikker.
Det kan ikke være mange. Fra størrelsen at dømme, vil jeg sige 4-5 stykker.
Jeg troede hele tiden, staten overvågede mig. Hvad nu hvis det var de andre?
Hvad kunne de andre ville have?
Jeg ved det ikke. Måske er de bange. De vil ikke afsløres.
Hvis det er tilfældet, er det måske de andre, som er ansvarlige
for Daniel Jackson og major Carters forsvinden.
Siger du, at han er en almindelig teknisk sergent?
- Jeg vil ikke sige almindelig. - Han er meget god til sit job.
Hvad er hans speciale?
Han skriver taler.
Hvad med det her?
Meget godt. Har du selv tegnet det?
- Hvad er det? - Det er en and, er det ikke?
Vi venter bare her.
Vore hjemmeverden var under angreb. Vi blev sendt ud efter allierede,
men da vi ankom, indså vi, at I ikke var fremskredne nok til at hjælpe os.
Vi har vore øjeblikke.
Fjenden var for stærk. De ville trælbinde os.
De ville have os til at tilbede dem som guder.
- Goa'ulderne? - Ja. Det er rigtigt.
Vis ham.
Den fjende, I taler om, trælbandt mit folk,
myrdede min far og forviste min kone og mit barn fra vort folk.
Jeg er mærket med symbolet for denne afgud.
Murray!
Oberst? Vi har afsluttet strålefejningen. Vi er klar til at åbne lugen.
- Godt, lad os gøre det. - Vent. I kan ikke.
Kapslen har fjernaflæselige sensorer.
Hvis I trænger gennem skroget, vil de vide om det.
Måske kan det bruges til vores fordel, O'Neill.
Jeg forstår det ikke. De folk ved, hvad en symbiote er,
men hvis de var fra NID ville de vide, at Teal'c ikke er nogen sikkerhedstrussel.
Jeg ved det ikke. Det er derfor, jeg hader at arbejde for staten.
Hvert ministerium har sin egen dagsorden, sine egne hemmeligheder.
Det er sandt, Dr Jackson.
Jeg forudså ikke, at den var på vej!
Jeg forstår jeres modvilje mod at samarbejde.
I situationer som denne, deles information som påkrævet.
Det er en kendsgerning, at tiden udløber.
Min tålmodighed udløber snart.
Og jeg skal virkelig vide det.
Du er ikke nogen rigtig læge, vel?
Eksperimentet er opdaget. Hvad skal vi gøre?
Tag varevognen.
- Skal vi køre en tur? - Ikke præcist.
Det er ingen god idé. Nævnte jeg, det ikke var nogen god idé?
Jeg sætter ikke pris på at blive brugt som lokkemad.
Bliv der, Marty. Og hold op med at snakke til din jakke.
Det er så let for jer, i jeres bekvemme varevogn,
hvor I spiser jeres wienerbrød.
Jeg står herude og sætter mit...
Vi har selskab.
Martin, det er meget skuffende, må jeg nok sige.
Holdt du op med at tage medicinen?
Jeg er ikke tosset, og du er ikke psykiater. Kan du se?
Det er, hvad der har bragt os her til. Jeg ved det. Nu husker jer.
Martin, du har virkelig kludret i det denne gang.
Flot bil. Hvad kalder man den farve? En slags grå-grøn?
Kom nu ind med dig.
De kører.
- Vil du give mig medicin igen? - Det virkede åbenbart ikke.
Jeg er bange for, at vi må tage mere drastiske midler i brug.
I slår mig ikke ihjel.
Ved I hvor mange folk, der kender til det nu?
Hvad med major Carter og Dr Jackson? Vil I slå os alle ihjel?
Vi vil gøre, hvad vi bliver nødt til.
Det er forkert. Jeg kender jer. Vi var på rumskibet sammen.
Vi er soldater, ikke mordere. Derfor bedøvede I mig i stedet for at dræbe mig.
- Martin... - Det er ikke for sent.
Vort folk er i krig. De har brug for os.
Martin, jeg hader at se dig sådan. Du var min bedste agent.
Jeg har aldrig været agent! Du siger det, fordi du tror, jeg har mikrofon på.
- Har du da ikke det? - Nej, selvfølgelig ikke.
Alt det her med statslige agenturer... det er bare et dække.
Vi er alle rumvæsener, ikke?
Det er let at blive forvirret med alt hemmelighedskræmmeriet og løgnene.
Jeg er ikke forvirret. Jeg ved, hvem jeg er.
Hvorfor indrømmer I ikke, hvem vi er? Vi kan bare tage hjem alle sammen.
De har en Stargate!
De standsede. Tag hen til dem.
Spær området af. Ingen slipper ind eller ud.
- Carter? - Sir?
Er alt i orden?
Ja.
Åh, Murray. Jeg er glad for at se dig!
- Hvor er dine venner? - Jeg er ikke sikker.
- Nogen tegn på målene, sergent? - Nej, sir.
- Er de bare forsvundet? - De er rumvæsener, ikke?
Jeg har flere beviser. Se.
- Hvad er det? - En mobil computer.
Jeg sneg den ud af Tanners taske. Den har flere funktioner. Se.
Åh, nej.
- Hvad? - Folkens, vi må hellere komme af sted.
Tingesten tæller ned.
Ryd området!
Nå?
Sært. Jeg er sikker på, at det er en nedtælling til en slags detonation.
Netop. Ligesom jeg husker det.
Sparre syv er fastlåst.
- Han havde ret. Det er en aktiv gate. - Jeg sender MALP igennem.
Jeg husker alting nu. Der var ingen maskinfejl.
Hvad taler du om?
Vi forlod skibet med vilje. Vi tabte krigen.
Vi er desertører.
Efter et stykke tid indså jeg, hvad vi havde gjort galt.
Jeg ville hjem, men de andre var bange.
Så de gav dig medicinen.
De er ikke slemme folk. De gemmer sig bare.
Modtager MALP-telemetri.
I vil jage dem, ikke sandt?
- Jeg vil ikke. - Men militæret, staten?
Jeg tror ikke nogen kan finde dem.
- General Hammond siger, du kan rejse. - Virkelig?
Ja. Det er sikkert, men du vil ikke kunne lide det.
De havde ret.
Hvis vi var taget tilbage, ville vi være døde nu.
- Det gør mig ondt, Martin. - Hvad sker der så nu?
Vi tager hjem.